U početku ne beše ništa...
Iskušenje je odvelo do greha...
Izbačeni iz raja, Adam i Eva su imali tri sina: Kaina, Avelja i Sita.
Kain je ubio Avelja i pobegao je na Istok,
gde mu je grupa palih anđela dala utočište:
Nadzirači.
Ovi Nadzirači su pomogli Kainovim potomcima
da sagrade sjajnu industrijsku civilizaciju.
Kainovi gradovi su proširili pokvarenost proždirući svet.
Samo Sitovi potomci
brane i štite ono što je ostalo od tvorevine.
Danas, poslednji iz Sitove loze postaje muškarac.
Sa Adama na Sita, sa Sita na Enosa,
sa Enosa na Kajinana, sa Kajinana na Maleleila,
na mog oca Metuzalema, i onda na mene.
Danas to nasleđe prelazi na tebe,
Noje, sine moj.
Tvorac je stvorio Adama po svom liku
i dao mu svet da se o njemu stara.
Ovo je sada tvoj posao, tvoje zaduženje.
Možeš hodati uz Tvorca
u pravičnosti.
Tako da kažem...
Sitovo svetilište!
Ljudi.
Sakrij se.
Kopaćemo ovde!
Zemljište je bogato zoharom.
Ovo je Tvorčeva zemlja.
Šta to radite?
Tvorac? Moji rudnici su presahli,
moji gradovi propadaju i moraju da se nahrane, a šta je On učinio?
Prokleo nas je da se borimo da preko znoja sa naših čela preživimo.
Proklet da sam ako ne učinim sve što mogu
da postignem to.
I proklet neka sam ako ne uzmem ono što želim.
Ova relikvija sada pripada Kainovim potomcima.
Sitova loza se završava ovde.
Naše je. Sada kopajte!
NOJE
Preveo: Bambula
Hame?
Šta to radiš?
Lep je.
Vidiš li ostalo cveće?
Kako je spojeno sa zemljom?
Tamo gde i treba da bude.
Ima svrhu.
Ono niče. I cveta.
Vetar nosi njihovo seme i još cveća raste.
Samo sakupljamo ono što možemo da iskoristimo, ono što nam treba.
Razumeš?
Sime.
Hame.
Idemo.
Ljudi! Sakrijte se! Sakrijte se!
Našao si naš plen.
Kakva sreća.
Ali za tebe, možda nije.
Znaš li koliko je prošlo otkako nismo jeli meso?
Bez da vidimo životinju?
Miran.
Molim te. Šta želiš?
Pravdu.
Zašto su ga ubili? - Jedu ih.
Zašto?
Misle da ih to čini jačim.
Da li je to tačno?
Zaboravljaju da snaga dolazi od Tvorca.
Mama!
Tvoja braća.
Ham je video ljude kako love danas.
Približavaju se.
Kakav je bio?
Malo previše zainteresovan.
Morao je to da vidi jednog dana.
Video sam nešto drugo.
Cvet...
cveta ni iz čega.
Odmori se.
Možda će On konačno ispraviti stvari.
Metuzalem.
Da li je On pričao sa tobom?
Mislim da jeste.
Da li će nam On pomoći?
Uništiće svet.
To je dugo i opasno putovanje za decu.
Otkud znaš da ti je deda još živ?
Ne znam.
Video sam njegovu planinu.
Moramo da odemo i saznamo da li zna šta da se radi.
Hame, možeš li da mi pomogneš oko ovoga?
Mogli bismo da uzmemo dečake i nađemo mesto za skrivanje.
Neće biti skrivanja.
Trebalo je već da smo krenuli.
Hame, da ti pokažem kako se to radi.
Uguraj je ovde. Kad sledeći put budemo prolazili,
znaćemo da imamo određene stvari koje bi nam možda trebale.
Ispred su gradovi.
Nećemo im se previše približavati.
Da li je ovo rudnik zohara?
Nekada je to bio. Pre nego što su sve izvadili.
Da zaobiđemo?
Ne.
Mislite li da su svi mrtvi?
Tako izgleda.
Mora da su skupljali ostatke ovde.
A neko je sakupio ostatke od njih.
Tata!
Ne udaljavajte se.
Oče, ovamo!
Mogu li da vidim?
Daj da vidim.
Reci mi kako se zoveš.
Imaš li ime? - Ila.
Zovem se Ila. - Ila.
Bićeš dobro, Ila.
Ovo je Sim.
On će čvrsto da drži tvoju ruku i neće da je pusti.
Ovamo! Požurite! Požurite!
Moramo da idemo.
Smesta!
Uz brdo, trčite.
Ne možemo tamo ići.
Nemamo mnogo izbora. Požurite!
Stanite, ljudi! Stanite! - Divovi!
Ubiće vas!
Sime!
Zaštiti svoju majku, pre svega.
Volim te.
Trči!
Noje, Noje.
Da li si dobro?
Želimo da vidimo Metuzalema.
Mog dedu.
Potomak starca.
Trebalo je da ih ubiješ.
Ali Semjaza... - Ovo je čovek, Og.
Zaboravljaš li kako su izdali Tvorca?
Šalje nas On.
Lažeš!
Ostavite ih ovde neka istrule!
Ko su oni?
Nadzirači.
Tata.
Spavaj sada.
Pevaj mi.
Hoću da mi moj tata peva.
I ja sam izgubio oca kada sam bio veoma mlad.
Postoji jedna pesma koju mi je pevao kada nisam mogao da zaspim.
Da li bi htela da je čuješ?
Mesec je visoko
Drveće se uvija
Tvoj otac čeka na tebe
Da te obgrli svojim zaštitničkim krilima
I šapatom uspava te
Tvoj otac je vetar koji leči
Koji ti šapuće da spavaš
Koji ti šapuće dok spavaš...
To je gadna rana.
Neće nikada da ima decu.
Ako je groznica ne uzme
mislim da će preživeti.
Prati me.
Žao mi je što sam te uplašio.
Nadzirači su naučili da se plaše čoveka.
A zašto nam pomažeš?
Tvorac nas je stvorio drugog dana.
Na dan kada je stvorio nebesa.
Pazili smo na Adama i Evu.
Videli smo njihovu slabost i ljubav.
A onda smo videli njihov pad i žalili smo zbog toga.
Tada nismo bili kamen, već svetlost.
Nije na nama bilo da se mešamo...
Ipak smo izabrali da pokušamo da pomognemo čovečanstvu.
A kada nismo poslušali Tvorca...
Kaznio nas je.
Obavijeni smo vašim svetom.
Kamen i blato su okovali naš vatreni sjaj.
Ipak smo naučili čovečanstvo sve što smo znali o tvorevini.
Uz našu pomoć, uzdigli su se iz prašine
i postali su veliki i moćni.
Onda su pretvorili naše darove u nasilje.
Samo jedan čovek nas je štitio.
Tvoj deda Metuzalem.
Lovili su nas, većina nas je ubijena.
Oni koji su preživeli bili su zatvorenici
u ovim kamenim ljušturama. Napušteni na ovoj pustoj zemlji.
Preklinjali smo Tvorca da nas odvede kući.
Ali nikada nije odgovorio.
A sada ti tvrdiš da si čuo njegov poziv.
Semjaza ne može to da prihvati.
Čovek? Kada su ljudi uništili svet.
Ali gledam te...
I vidim zračak Adama u tebi opet.
Čoveka koga sam znao.
Čoveku kome sam došao da pomognem.
Zašto ne mogu i ja da pođem?
Jer potreban si mi da paziš na svoju majku...
Razumeš?
A ti pazi na svog oca.
Pazi na njih.
Oni su u dobrim rukama.
Deda?
Noje.
Ovo je tvoj pradeda. Pokaži mu poštovanje.
Reci mu kako se zoveš.
Ja sam Sim.
Moj najstariji.
Priđi bliže.
Hoću da te vidim.
Ti si srećan dečko.
Mislim da mora da imaš više majčin lik nego očev.
Reci mi još nešto o sebi.
Dakle...
Šta najviše voliš na svetu?
Bobice. - Šta? - Bobice.
A, bobice, da. Šta može da se takmiči sa svežim i zrelim bobicama? Ništa.
Toliko mnogo je prošlo da se jedva sećam njihovog ukusa.
Reci mi, da li si doneo neku?
Nisi? Žudim za time.
Dobro, možda jednog dana.
Mora da si umoran od dugog puta.
Da. Zašto se ne odmoriš?
Savršeno.
Ono o čemu treba da razgovaramo...
nije za dečake.
Znaš zašto sam došao? - Da.
Pre nego što je otišao,
moj otac Enoh mi je rekao tog dana
ako čovek nastavi po starom...
Tvorac će uništiti ovaj svet.
Ono što sam video je tačno.
Sav život zbrisan zbog onoga što je čovek uradio.
Ne može biti sprečeno?
Noje, moraš verovati da on priča na način koji možeš razumeti.
Pa ti reci meni: Da li može ovo uništenje biti sprečeno?
Ne? - Ne.
On me je poslao ovde.
Zašto me šalje ako nema šta da učinim da se to zaustavi? - Dakle...
Možda te samo šalje ovde da popiješ čaj sa starcem.
Dakle, da li je to sve što si video, vatre uništenja i ovo mesto?
Ne. Vatru nisam.
Vodu. - Vodu?
Moj otac je rekao da će biti vatra.
Video sam vodu.
Smrt od vode.
Video sam smrt.
I video sam novi život.
I ima još nešto, deda.
Nešto što moram da uradim.
Znam to.
Samo nisam video šta je to bilo.
Novi život.
Možda postoji još nešto da vidiš.
Zar te nije poslao ovde da popiješ čaj sa starcem?
Lek uvek ima loš ukus.
Jedino se ona pomerala.
Da li je bila ozbiljno povređena? - Imala je posekotinu na stomaku.
Mama joj je pomogla. Ja sam je držao za ruku.
Mora da je to učinilo da se oseća sigurno.
Dakle?
Vatra guta sve.
Vatra pročišćava.
Deli pogane od čistih.
Rđave od nevinih.
I iz onog što tone,
iz toga se izdiže.
Sve uništava.
Samo da počne iznova.
Siguran si?
Da.
Oluja ne može biti zaustavljena.
Ali može da se preživi.
Onda ti možda ovo zatreba. Seme...
iz Prvog vrta,
iz raja.
Upamti, Noje,
izabrao te je sa razlogom.
Ne možeš da me uhvatiš.
Tata!
Moj deda je živ.
Pomogao mi je da vidim ono šta treba da uradimo u ovom slučaju.
Ljudi će biti kažnjeni, zbog onoga što su učinili ovom svetu.
Biće uništenja.
Biće tragedija.
Naša porodica
je izabrana za veliki zadatak.
Izabrani smo
da spasemo nevine.
Nevine?
Životinje.
Zašto su one nevine?
Jer i dalje žive onako kako su živele u vrtu.
Da.
I moramo da ih dovoljno spasemo za novi početak.
Ali šta je sa nama?
Mislim da ćemo i mi morati da počnemo iznova.
Moraćemo da počnemo iznova u novom
i boljem svetu.
Ali prvo...
Moramo da sagradimo...
Šta da sagradimo?
Dolazi velika poplava.
Vode sa nebesa
ujediniće se sa vodama sa zemlje.
Sagradićemo brod da preživimo oluju.
Sagradićemo barku.
Uzmimo izdajicu.
To je potomak starca.
Prestanite!
Treba da se obavi posao.
Pomozite nam.
Da ti pomognemo?
Pokušali smo da pomognemo tvojoj vrsti jednom
i izgubili smo sve zbog vas.
Niste sve.
Možemo spasiti ono što je ostalo.
Možemo mu opet služiti.
Izdajnička zmijo!
Tvorac...
Deco.
Šta je ovo?
Ovo...
Ovo je naša barka.
Pomoći ćemo ovom čoveku.
Sime.
Stani. Molim te.
Još boli?
Hame! - Sime!
On nema nikoga.
Hajde.
Oče, da li si ih video?
Oče?
Jesam, Jafete.
Počinje.
Spremna?
Spava.
Nežno.
Ovo je dečko a ovo je devojčica.
Nakon oluje postaće majka i otac
i njihovo potomstvo će se proširiti širom sveta.
Moramo biti nežni sa njima i moramo biti zaštitnički nastrojeni.
Ako bi im se nešto desilo, mali deo tvorevine bi nestao zauvek.
Sva ova nevina stvorenja su sada pod našom brigom.
Naš posao je da ih pazimo.
Oče.
Sve ptice su u paru.
Ti imaš mamu, Sim ima Ilu.
Ali šta je sa mnom?
Šta je sa Jafetom?
Ko je tu za nas?
Da li si video kako je podigao šumu da nam da drvo za barku?
Kako je poslao ptice?
Dakle...
Zar nam nije poslao sve što nam treba?
Majko!
Šta je? Šta?
Zmije.
I zmije takođe idu?
Sve što gamiže, sve što puzi, sve što mili.
U redu je.
Oče! Oče!
Oče! - Ne plaši se.
Niko neće povrediti ovog dečaka.
Kako se zoveš?
Ham. - Ham.
Ja sam Tubal-Kain.
Znaš li me?
Ne znaš svog kralja?
Moj otac kaže da ne može postojati nikakav kralj u Tvorčevom vrtu.
Hame, dođi ovamo.
Ne uzimaj mi najboljeg vojnika.
Nema on ništa tvoje. - Pogledaj mu ruku na tom oružju.
Verujem da ima nešto i moje.
Hame.
Ostavi to.
Ne, on mi je to dao. - Uradi kako ti kažem.
Kada sam čuo priču o čudesima
odbacio sam ih.
Ali sam onda video ptice sopstvenim očima kako lete ovde.
I morao sam da dođem.
Nema ničega za tebe ovde.
Nema? Sve ovo pripada meni.
Ova zemlja, ova šuma.
To tvoje utvrđenje.
Da li si stvarno mislio da možeš zaštititi sebe od mene u tome?
Nije to da se zaštitim od tebe.
Onda šta je to?
Barka.
Da sačuvam nevine
kada Tvorac pošalje potop da zbriše rđave sa ovog sveta.
Tvorca ne zanima šta se dešava na ovom svetu.
Niko ga nije čuo otkako je obeležio Kaina.
Sami smo.
Deca bez roditelja, prokleti
da se borimo da preko znoja sa naših čela preživimo.
Proklet da sam ako ne učinim sve što mogu da postignem to.
Proklet neka sam... - ... Ako ne uzmem ono što želim.
Da li smo se ranije sreli?
Ja sam Lamehov sin.
Osma generacija Sitovih potomaka.
Vratite se u vaše Kainove gradove.
Znajte da smo svi osuđeni.
Imam ljude iza sebe.
A ti stojiš sam i prkosiš mi?
Nisam sam.
Njegovi podanici su sa tobom.
Čuda... Potop, kažeš?
Možda si u pravu.
Možda naše izbacivanje iz raja nije bilo dovoljno, možda...
On se vraća da nas dokrajči.
Ali ako to radi...
Jahaću oluju u ovom tvom brodu.
Ne postoji bekstvo za tebe i tvoju vrstu.
Vreme vam je isteklo.
Zemlja umire. - Hame. - Gradovi su umrli. - Ne slušaj ga.
Moji ljudi prate mene,
i još više će njih pratiti.
Ne plašim se čuda, Lamehov sine.
Ako odbiješ moje ljudstvo sada,
vratiću se sa legijama!
Mrdaj.
Oče.
Da li će toliko mnogo stvarno doći?
Moramo završiti barku što je brže moguće.
Što brže pošalje kišu, tim bolje.
Do tada, bezbedniji smo unutra.
Gradimo.
Prvo oružje, onda ljudi.
Hranite samo one koji će se boriti.
Naoružajte ih. Istrenirajte ih.
I neće postojati ništa što ne mogu da urade.
Sa armijom možemo smožditi te džinove.
Molim vas, gladni smo!
Dajte nam meso. - Naša deca umiru od gladi.
Molim vas pomozite nam!
Pustite nas!
Umiremo od gladi!
Da se vratim kasnije?
Ne.
Misliš li da će ti ljudi da nas napadnu?
Kada kiša dođe.
Šta misliš kako će biti?
Zamislio sam to.
Gledajući toliko mnogo smrti...
Nisam siguran da postoje reči.
Kraj svega.
Početak.
Početak svega.
Šta je?
Šta god da je uradio ili rekao Sim... Veoma ti je naklonjen.
Simu treba žena,
prava žena.
Treba da ima porodicu.
Ja mu ne mogu dati to.
Neću da mu uskraćujem te stvari.
Čak i da hoće to da uradim...
Neću to učiniti.
Uostalom,
zašto bi Tvorac želeo jalovu devojku u svojoj barci?
Ila, Ila...
U početku kada smo te uzeli pod svoje,
mislio sam da ćeš nam predstavljati teret.
I nisam želeo da vidim nikog više
uništenog od strane ovog sveta...
Ali pogrešio sam.
Ti si dar.
Dragocen, dragocen dar.
Molim te da ne zaboraviš koliko si dragocen dar.
Znam da ćeš naći žene za Hama i Jafeta.
Treba da nađeš takođe i jednu za Sima. - Ila.
Šta misliš kuda ćeš?
Molim vas, molim vas, ne uzimajte mi dete!
Pustite ih! Molim vas!
Žao mi je, moramo da jedemo!
Ne uzimajte mi bebu! Ne!
Ne uzimajte mi dete! Ne, ne! Molim te, hoćeš li ga zaustaviti?
Pustite ih!
Ne!
Prestani da se opireš! Biće lakše!
Pođi sa mnom! Prestani da se opireš!
Ti! Ti!
Imam dve devojčice! Imam dve devojčice za trampu!
Uzmi devojčice! Daj mi meso!
Daj ga!
Šta se desilo?
Dosad je ovo trebalo da bude unutra. Oluja nailazi.
Šta je sa našim ženama? Gde su? - Nisi čuo šta sam rekao?
Ali kada dolaze?
Neće biti žena.
Šta? Šta? Ne!
Rekao si da će nam Tvorac dati ono što nam treba.
Pomozi bratu. - Ne! Slušaj! Ne možeš ovo da uradiš!
Ne možeš. Kako ću da budem muškarac?
Rekao sam da pomogneš bratu.
Hoćeš da ostanem dete! - Ne!
Tražim od tebe da budeš muškarac.
I da radiš ono što treba da bude urađeno.
Hame!
Šta to radiš, Noje?
Rđavost nije samo u njima, već u svima nama.
Video sam to.
Noje,
postoji dobrota u nama. Pogledaj naše sinove.
Simova lojalnost, Jafetova dobrota, Hamov integritet.
Dobri muškarci.
Bili bi dobri očevi.
Sim je zaslepljen željom.
Ham je lakom.
A Jafet živi samo da udovolji. Nisam ni ja bolji.
A ti? Zar postoji išta što ne bi učinila, dobro ili loše,
za ta tri momka?
Oboje bismo odlučili da ubijemo kako bismo zaštitili našu decu.
Da.
Nismo mi drugačiji.
Bili smo slabi i sebični da mislimo da možemo da se izdvojimo.
Radićemo, ispunićemo zadatak,
i onda ćemo umreti.
Isto kao i svi ostali.
Oni su deca. Oni su naša deca, Noje.
Nemaš li milosti?
Vreme milosti je prošlo.
Sada kažnjavanje počinje.
Hame!
Deda?
Da li si mi donela nešto?
Da li je Noje posadio seme što sam mu dao?
Da.
I u celoj toj šumi nije bilo bobica?
Sim mi je obećao bobice.
Izvini. Nisam znala.
Šteta.
Zašto si došla ovde?
U pitanju je Noje. Ostavio je naše sinove bez ikoga.
Sim ima Ilu, ali ona je jalova.
Neće biti drugih žena, tako da... neće imati decu.
Pravda.
Tvorac uništava ovaj svet jer smo ga mi iskvarili,
tako da i mi sami moramo biti uništeni.
Ne. Ne mogu da verujem da je to istina.
Ne kada pogledam svoje sinove.
Samo žude za ljubavlju.
Zar to nije ono što treba njihovim srcima da budu dobri?
Ko je dobar? Ko je rđav? Otkud mogu da znam šta je ispravno?
To je Nojev izbor. Nije moj, nije tvoj.
I čini se ga je doneo.
Onda nećeš da mi pomogneš.
Ne znam da li bih uopšte i mogao.
Ali ako pokušam, to bi moglo da izazove bol a moguće i tragediju.
A na kraju, opet bi se to vratilo na Noje.
Da li je to što želiš?
Hoću da moji sinovi imaju decu. Hoću da budu srećni.
Ne mogu da podnesem da mislim da će umreti sami.
Skloni se s puta.
Napravi prolaz.
Molim te!
Odlazi! - Ne. Ne, u redu je.
U redu je. Neću da te povredim.
Imam hranu.
Uzmi.
Šta hoćeš? - Ništa.
Da li si sam? - Da.
A ti?
Mogu da ti pomognem da pobegneš.
Ne.
Onda ću da ostanem još malo.
Ako se slažeš?
Zovem se Nael.
Sime.
Idi da ih nađeš i vratiš ih nazad.
Budi oprezan.
Hame!
Ne plaši se, unuko.
Ne plaši se.
Deda? - Da.
Šta radiš ovde dole? - Tražim bobice. Žudim za njima.
Dođi i pomozi mi da ih potražim. Moje oči nisu dobre kao nekada.
Moram da pronađem Hama. - Ima dovoljno vremena za to.
Dođi ovamo. Dođi.
Dođi ovamo i pomozi mi.
Ovde su negde. Ovde negde su bobice.
Znam da ima bobica. - Ovde nema ništa, deda.
Daj da te odvedem kod Noja. - Ne, nema potrebe za tim.
Idi sada. Idi.
Stani. Stani.
Deset godina si sa mojima, sa mojom porodicom.
Deset godina.
Voliš ih? Sima? Noja?
Spasio mi je život. Podigao me je.
Da, jeste.
Da, a ti si sada poput njegove kćeri.
Ti si moja praunuka.
Deset godina pod senkom mog doma i još ti nisam dao svoj blagoslov.
Mogu li?
Ila!
Možeš sada da ideš. Idi k njemu.
Idi! Idi sada!
Ila!
Ila, moramo da se vratimo...
Moramo da idemo. Moramo da idemo. Hajde! Smesta!
Ja sam čovek, napravljen po tvom liku.
Zašto nećeš da pričaš sa mnom?
Dajem život.
Oduzimam život, poput tebe.
Ja sam poput tebe, zar ne?
Pričaj sa mnom.
Pričaj sa mnom!
Počelo je.
Smrt dolazi sa nebesa.
Ova kiša je predodređena da nas spere sa lica zemlje.
Ali mi smo ljudi. Mi odlučujemo da li ćemo da živimo ili umremo.
Mi smo ljudi! A ujedinjeni ljudi su nepobedivi!
Da li želite da živite?
Da!
Ubićemo džinove! Ubićemo Noja!
Uzećemo barku!
Noje!
Gde je Ham?
Skidaj to sa mene! Ne!
Ne! Ne!
Moramo da bežimo! - Neću da te ostavim! Neću!
Hame!
Oče, pomozi! Pomozi! Pomozi joj!
Pomozi mi, molim te!
Molim te pomozi mi! Molim te... Pomozi mi!
Pomozi mi! Pomozi mi! Pomozi mi!
Ne!
Hame! Hame!
Hame!
Hame! Hame!
Hame!
Semjaza! Semjaza! Semjaza! - Noje!
Gde je Ham? - Ham je prešao. Brzo!
Hame.
Hame!
Brže!
Napred!
Zaštiti svoju majku! Zaštiti sve!
Razdvojite se!
Moj Tvorcu, oprosti mi!
Tvorac ga vodi kući!
Hame! Hame!
Sime! Sime! Uđi unutra!
Uđi unutra!
Oni su pred nama! Uđi unutra!
Zbogom, Adamov sine.
Sine, gde si?
Hame!
Sve je u redu!
Sime! - Oče! - Jafete, gde si? - Ila, ovde sam! - Oče!
Majko, gde je otac?
Molim te, Noje. Mora da postoji nešto što možemo da uradimo.
Možemo da izbacimo konopce.
Nisu svi vojnici, oče. Oni su samo ljudi.
Ima mesta. - Nema mesta za njih.
Uskoro, nestaće sve što smo znali.
A sve ono što ostane od tvorevine ležaće unutar ovih zidova.
Napolju, samo voda i haos opet.
Ljut si.
Osuđuješ me.
Da vam ispričam priču.
Prva priča koju mi je otac ispričao i prva koju sam vama ispričao.
U početku, ne beše ništa.
Ništa do tišine beskonačnog mraka.
Ali dah Tvorca je treperio prema licu praznine šaputajući:
"Neka bude svetlost."
I beše svetlost.
I bilo je dobro. Prvi dan.
I onda je svetlost bez oblika počela uzimati supstancu i oblik. Drugi dan.
Naš svet je rođen. Naš divan i krhki dom.
I velika, topla svetlost hranila je naše dane.
A manja svetlost je upravljala noćima.
I bilo je veče i jutro.
Još jedan dan.
I vode sveta su se spojile,
i između njih izronila je suva zemlja.
Još jedan dan je prošao.
I zemlja je rađala stvari koje rastu.
Zeleno ćebe se prostiralo po čitavoj tvorevini.
I vode takođe, bile su pune života.
Velika stvorenja iz dubine koje više ne postoje.
Neograničeno mnoštvo riba,
neke od njih možda još plivaju u ovim morima.
I uskoro nebo je bilo puno ptica.
Bilo je veče i jutro. Peti dan.
Sada je ceo svet bio pun živih bića.
Sve što gmiže i sve što puzi i svaka zver koja hoda po zemlji.
I bilo je dobro. Bilo je sve dobro.
Bila je svetlost, vazduh, voda i zemlja.
Sve čisto i neiskvareno.
Biljke, ribe, živina, zveri.
Svaka prema svojoj vrsti.
Sve deo velike celine, sve na svom mestu.
Sve u balansu. To je bio raj.
Dragulj na dlanu Tvorca.
Onda je Tvorac stvorio čoveka
a pored njega i ženu.
Oca i majku svih nas.
Dao im je izbor.
Da prate iskušenje tame,
ili da se drže blagoslova svetlosti.
Ali jeli su sa zabranjenog voća.
Njihova nevinost je nestala.
Deset generacija od Adama, greh je postao deo nas.
Brat protiv brata,
nacija protiv nacije,
čovek protiv tvorevine.
Ubijali smo jedne druge.
Uništili smo svet. To smo mi uradili.
Čovek je to uradio.
Sve što je bilo divno, sve što je bilo dobro...
uništili smo.
Sada opet počinje.
Vazduh, voda, zemlja, biljka, riba, ptica i zver.
Raj se vraća.
Ali ovog puta,
ovog puta neće biti ljudi.
Ako bismo opet ušli u vrt,
još jednom bismo ga uništili.
Ne.
Tvorac nas je osudio.
Čovečanstvu mora doći kraj.
Sime i Ila, sahranićete majku i mene...
Hame, ti ćeš sahraniti njih.
Jafet će tebe.
Ti, Jafete, bićeš poslednji čovek.
Vremenom i ti ćeš se pretvoriti u pepeo.
Tvorevina će biti ostavljena sama sebi.
Sigurna. Divna.
Veoma mi je žao zbog te devojke, ali žao mi je i zbog tebe.
Bio nam je dat zadatak mnogo veći od naših želja.
Hame.
Noje...
Zna li on da sam ovde?
Zna li da sam ovde? - Ne.
Zašto mi pomažeš?
Bila je devojka.
Pokušao sam da je dovedem.
Ali on ju je pustio da umre.
I sada hoćeš osvetu.
Ne.
Da, hoćeš.
Ne postoji više zemlja.
Sve napolju mora da je mrtvo.
Moralo je da bude kako je On hteo.
Svet bez ljudi.
Razumeš to, zar ne?
Ono što razumem...
je to koliko mora da ti je ovo bilo teško da uradiš.
Kao čovek koji poštuje život, čovek koji voli svoju decu.
Bio si jak.
Ali gotovo je.
Sada je učinjeno. Možeš da spustiš taj teret odgovornosti.
Noje...
U redu je.
Ako me tvoj otac pronađe, ubiće me.
Moramo da se pripremimo, ali ja sam previše slab.
Šta to radiš? - Moram povratiti svoju snagu.
Zveri su dragocene, ima ih samo po dvoje.
A ja sam samo jedan.
Ali kiša, sva ova čuda su zbog njih. - Zbog njih?
Tvoj otac puni brod zverima dok se deca dave?
Omalovažava te pričom da moraš da im služiš.
Ne.
One služe nas.
U tome je veličanstvenost čoveka.
Kada je Tvorac završio sa stvaranjem neba, zemlje, mora
i ove zveri,
nije bio zadovoljan.
Trebalo mu je nešto veće,
nešto da preuzme vlast nad time i pokori ga.
Pa je stvorio nas po svom liku. Nas.
Ovo je tvoj svet, Hame.
Ščepaj ga.
Ila.
Deda.
Šta je?
Nisi bolesna.
Ali to je nemoguće.
Šta? Šta je?
Noje...
Ali to je njegovo unuče.
Šta nije u redu?
Oče... - Noje...
Došli smo da ti tražimo blagoslov.
Ne razumem.
Trudna sam.
To nije moguće.
Jalova si.
Ne možeš da začneš. Kako je to moguće?
Deda.
Zamolila sam dedu. - Na šta? Da potkopaš Tvorca?
Da dam našoj deci budućnost.
Da dam čovečanstvu budućnost. - Imaš li ideju šta si uradila?
Svi ti životi, svi ti ljudi, ni za šta.
Znaš li na šta me to tera da uradim?
Ne!
Molim te, molim te! Molim te...
Ne mogu to da uradim!
Reci mi da ne moram to da uradim!
Molim te...
Zar nisam uradio sve što si mi tražio?
Zar to nije dovoljno?
Zašto mi ne odgovoriš?
Zašto?
Neću te izneveriti...
Biće učinjeno...
Biće učinjeno.
Oče?
Kiše su stale.
Tvorac je srećan zbog našeg deteta.
Kiše su stale zbog vašeg deteta, da.
Ali On nije srećan.
Ako je vaše dete muško,
zameniće Jafeta, kao poslednji čovek.
Ako je devojčica,
mogla bi da postane majka.
Mora da umre.
Da li si lud? To je moje dete.
Ako nosiš devojčicu, čim se rodi,
ubiću je.
Majko! Majko, moja ptica! - Gde?
Ništa. Nema blata.
Ništa.
Ipak moramo da idemo.
Ila, nema ničega.
Nema tamo ničega. Imate hranu i vodu za koliko?
Nedelje? Mesec?
Mesec.
Molim vas sačekajte. Sačekajte da ptica nađe kopno.
Molim vas. Jafete, pošalji je opet.
Previše je umorna. - Onda probudi drugu.
Evo.
Molim te, jednu koja nam može pronaći dom.
Ne.
Odlazimo danas.
Umreće tamo.
Neće ako ostanu.
I da dozvole da im ubiješ dete?
Noje... Noje!
Ja sam ovo učinila.
Ja sam ovo učinila, Noje!
Molim te... kazni mene!
Kazni mene, Noje!
Nemoj njih. Nemoj dete.
Molim te. - Nije samo dete kažnjeno.
Svi smo kažnjeni.
Svi mi.
Nije to nešto što želim da uradim.
To je nešto što moram da uradim.
Bolno je,
ali je pravedno.
Pravedno?
Kako?
Kako je ovo pravedno?
To je beba, Noje.
Ako ostaneš pri tome,
izgubićeš sinove, izgubićeš Ilu...
Izgubićeš mene.
Volim te, Noje.
Pratila sam te svuda i kroz sve.
Oprostila sam ti. Kada su svi pomrli, oprostila sam ti.
Bila sam spremna da umrem sa tobom.
Ali ovo...
Nikada neću oprostiti.
Dečak ili devojčica, nikada neću oprostiti! I umrećeš sam!
Ne samo sam, već i omražen! Omražen od svih onih koje voliš!
To je pravedno!
Vreme je.
Dovedi ga ovuda.
Jedan udarac će završiti posao.
Za svaki slučaj, a?
Ne znam da li mogu.
Ubio ti je ženu a sada planira da ubije prvorođeno dete tvog brata.
Da li to želiš?
Hoćeš da ti tvoja sestra umre na moru?
Čovekom ne upravljaju nebesa,
čovekom upravlja njegova volja. Pa te pitam...
Da li si ti čovek?
Dobro.
Jer ako si čovek, možeš ubiti.
Ali on neće da me sledi.
Hvala, Jafete. - Brini se za tu bebu.
Ne plaši se, majko. Videćemo se u novom svetu.
Otac.
Ne! Ne!
Kako si mogao?
Mislio sam da si dobar. Mislio sam da te je zato odabrao.
Izabrao me je jer je znao da ću ispuniti zadatak.
Ništa više, sine.
Majko. - Vreme je.
Hajde. Pođi sa mnom.
Dobro si. - Jafete, ostani tu.
Hajde. Hajde unutra.
Tako je. Tako je.
Dobro si, Ila. Ovde si bezbedna.
Molim te, neka ostane unutra. - Tvoja beba stiže, Ila.
Tvoja beba stiže.
Ne misli ni na šta drugo.
Oče! Oče! Budni su! Budni su! Jedu jedni druge!
Zveri! - Šta?
Dođi. Dođi!
Nisu mogli da se probude bez naše pomoći.
Kuda, sine?
Tako je. Tako je.
Kainova loza. - Rekao sam ti...
Ne plašim se čuda.
Tako je. Još malo.
Dečak ili devojčica?
Šta se dešava?
Ima još jedna. - Dve bebe?
Bliznakinje.
Majko? Dakle?
Žao mi je.
Tako mi je žao.
Sestre... - Ne.
Ne.
Ne!
Ne! - On neće da dirne naše ćerke! - Ne.
Ne! Sime! Sime!
Trebalo je da te ubijem kada sam ti ubio oca.
Okončaćemo to sada. Sada!
Zala čovečanstva neće da žive u ovom novom raju.
Ostavi nas! Ostavi nas na miru!
On je moj!
Barka, zveri, i sve tvoje žene su sada moje.
Sagradiću novi svet po sopstvenom liku!
Sada si čovek.
Tvorac nas nije zaboravio.
Zvala se Nael.
Bila je nedužna.
Bila je dobra.
Dečak je. Dečak je. - Skloni se. - Dečak je.
Gde je ona? Gde je?
Ne. Ne. Ne. Ne smeš...
One su divne.
One? - Ne smeš da ubiješ dve.
Poslao nam je šta nam treba.
Ne. Ne. Ne! Ne smeš!
Ne! Noje! Ila!
Noje... Molim te...
Ovo su moja deca. Tvoje unuke.
Neću se zaustaviti! - Znam da ne mogu da te zaustavim, ali one plaču!
Molim te ne dozvoli da umru plačući.
Dozvoli mi da ih smirim.
Molim te, neka se umire.
Mesec je visoko
Drveće se uvija
Tvoj otac čeka na tebe
Da te obgrli svojim zaštitničkim krilima
I šapatom uspava te
Da te obgrli svojim prijatnim rukama
do zore
Tvoj otac je vetar koji leči
Koji ti šapuće da spavaš
Koji ti šapuće dok spavaš
Ne moraš da gledaš ovo. - Ja ću da ih držim!
Učini to brzo.
Učini to brzo!
Ne mogu ja ovo.
Sve je u redu.
Zatvori oči, Jafete.
Ham? - On je ovde.
Ne moraš da ideš.
Ne pripadam ovde.
Ako ti nešto znači,
drago mi je što opet počinje sa tobom.
Možda ćemo naučiti da budemo dobri.
Da li će on da se vrati?
Neke stvari ne mogu da se povrate.
Moram da znam.
Zašto si ih poštedeo?
Pogledao sam te dve male devojčice...
i jedino što sam imao u svom srcu bila je ljubav.
Zašto si onda sam, Noje?
Zašto si odvojen od svoje porodice?
Zato što sam Ga izneverio.
I sve vas sam izneverio.
Jesi li?
S razlogom te je odabrao, Noje.
Pokazao ti je pokvarenost ljudi,
i znao je da nećeš to ignorisati.
Ali ti si onda video i dobrotu takođe.
Izbor ti je stavljen u ruke jer ga je On tamo stavio.
Tražio je da ti odlučiš da li smo vredni spasenja.
A ti si odabrao milost.
Odabrao si ljubav.
Dao nam je drugu šansu.
Budi otac.
Budi deda.
Pomozi nam da ovog puta uradimo bolje.
Pomozi nam da iznova počnemo.
Tvorac je stvorio Adama po svom liku
i dao mu svet da se o njemu stara.
To nasleđe
bilo je prešlo na nas.
Na mog oca, onda na mene, i na moje sinove,
Sima,
Jafeta
i Hama.
To nasleđe je sada preneto na vas,
naše unuke.
Ovo će biti vaš posao
i vaše zaduženje.
Stoga vam kažem ovo:
Budite plodne
i množite se...
i opet napunite zemlju.